SAITURIN JOULU KIRJOITTANUT CHARLES DICKENS
LUKU 1 MARLEYN HAAMU
Marley oli kuollut, tästä aloittaaksemme.
Siitä ei ole minkäänlaista epäilystä.
Kyllä.
Täysin kuollut.
Kuin ovinaula.
Kuolintodistus, herra.
KUOLLUT: JACOB MARLEY
24. JOULUKUUTA, 1836
EBENEZER SCROOGE TODISTAJA
Seis!
Väistä, nulkki.
Raha on rahaa.
- Suokaa anteeksi! - Jestas!
Hampuusit.
Sanomalehti!
SAITURIN JOULU
Meillä on nälkä, herra!
- Hyvä herra, meillä on nälkä. - Jotain syötävää. Nälkä.
- Kaikki käy. - Näemme nälkää.
Meillä on kova nälkä.
Iloista joulua herra pormestarilta!
- Pyydän. - Katso. Sinne lensi.
Tuo se takaisin! Se oli meille!
Anna se takaisin! Se on meidän!
- Olkaa hyvä, herra. - Kiitos.
Paahdettuja kastanjoita.
- Kävisikö tämä? - Se on täydellinen.
Siinäpä hieno, tuore ankerias.
Isä, Poika ja Pyhä henki. Häivy.
Minkä alla herne on?
Häivy siitä.
Siinä se on. Katso tätä.
SEITSEMÄN JOULUAATTOA MYÖHEMMIN
HIILTÄ
Iloista joulua, eno!
- Jumalan siunausta! - Pah! Joutavia!
Jouluko joutavia? Eno! Et ole tosissasi.
Iloista joulua.
Mikä syy sinun on olla iloinen? Olethan kyllin köyhä.
Mikä oikeus sinulla on nyrpeä? Olethan kyllin rikas.
- Joutavia! - Älä ole äkäinen, eno.
Mitä muuta voin olla, kun elän tämmöisessä narrien maailmassa?
Iloista joulua.
Mitä joulu on muuta, kuin laskujen maksamista, vaikkei ole rahaa.
Olet vuoden vanhempi etkä penniäkään rikkaampi.
Jos minä saisin päättää,
jokainen iloista joulua hokeva hupsu -
keitettäisiin omassa vanukkaassaan -
ja haudattaisiin rautatammen oksa sydämessään.
- Eno! - Sisarenpoika!
Vietä joulu omalla tavallasi ja anna minun viettää omallani.
Viettää? Mutta ethän sinä vietä!
Anna minun siis olla viettämättä.
Paljonpa hyvää siitä on sinulle ollut.
Olen saanut hyvää monesta asiasta, vaikka en hyötyä.
Joulusta muun muassa.
Minulle joulu on aina ollut hyvä, antelias aika.
Ainoa aika, jolloin ihmiset avaavat sydämensä -
ja pitävät muita matkakumppaneinaan kohti hautaa -
eikä toisenlaisina ja toisaalle pyrkivinä olentoina.
Ja sen tähden,
vaikka se ei olekaan tuonut plakkariini hopeaa tai kultaa,
uskon, että se on tehnyt minulle hyvää ja sanon, Jumala sitä siunatkoon!
Hiisku vielä sana, Cratchit,
niin pääset virastasi joulua viettämään!
Olet aikamoinen puhuja. Kumma, ettet pyri parlamenttiin.
Älä ole vihainen, eno. Tule syömään illalla kanssamme.
Mieluummin tapaan sinut kadotuksessa.
Mutta miksi? Miksi olet niin kovasydäminen? Miksi?
Miksi menit naimisiin?
Sen tähden, että rakastuin.
Sen tähden...
...että...
...rakastuit?
Hyvää päivänjatkoa.
En tarvitse sinulta mitään. Minä en pyydä mitään.
- Miksemme voi olla ystävät? - Hyvää päivänjatkoa.
Olen sydämeni pohjasta pahoillani, että olet niin kova.
Mutta esitin kutsuni joulun kunniaksi, ja siksi,
- iloista joulua, eno! - Hyvää päivänjatkoa.
- Ja onnellista uutta vuotta! - Hyvää päivänjatkoa!
Oikein iloista joulua teille, herra Cratchit.
Sitä samaa teille.
Siinä toinen hyväkäs.
Konttoristini, joka tienaa 15 shillinkiä viikossa,
on vaimo ja lapset, ja hänkin puhuu iloisesta joulusta.
Paras mennä hourulaan.
Hyvät iltapäivät. Scrooge ja Marley, otaksun?
Onko minulla ilo puhutella herra Scroogea vai herra Marleya?
Herra Marley on ollut kuolleena seitsemän vuotta.
Kuoli seitsemän vuotta sitten tänä samaisena yönä.
Epäilemättä sama anteliaisuus -
jatkuu hänen jälkeenjääneen kumppaninsa toimesta.
Tähän juhlalliseen vuodenaikaan, herra Scrooge,
on erittäin suotavaa, että hankimme vähän apua -
köyhille ja turvattomille.
Tuhansilta puuttuu välttämätön toimeentulo.
Eikö vankihuoneita löydy?
Niitä on yltäkyllin.
Entä vaivaistalot, toimivatko ne vielä?
Kyllä. Vaikka kernaasti tahtoisin, etteivät toimisi.
Ja polkumylly on täydessä voimassa?
- Sillä on kylliksi työtä. - Hyvä!
Pelkäsin, että niiden hyödyllinen vaikutus olisi pysähtynyt.
Kyllä. Näin joulun aikaan muutamat ovat yhtyneet kokoamaan rahoja,
joilla saada köyhille ruokaa, juomaa ja lämpöä.
Paljonko saan kirjoittaa puolestanne?
- Ei mitään. - Haluatte pysyä nimettömänä?
Haluan olla rauhassa. Minä en huvittele joulun aikaan -
eikä minulla ole varaa kustantaa huvituksia joutilaille.
Kannatan mainitsemiani laitoksia.
Menkööt sinne ne, joiden toimeentulo on täpärällä.
Moni ei jaksa mennä.
Ja totta puhuen, moni kuolisi ennemmin.
Kuolkoot sitten ja vähentäkööt liikaväestöä.
Hyvää päivänjatkoa, herrat.
Hyvää päivänjatkoa.
Haluat kai koko huomispäivän vapaaksi?
Jos se lienee soveliasta.
Se ei ole soveliasta eikä rehellisesti tehty.
Jos vähentäisin sen palkastasi, arvelisit, että kohtelen sinua pahasti.
Mutta et mielestäsi kohtele minua pahasti, vaikka maksan tyhjästä.
Se tapahtuu vain kerran vuodessa.
Surkea puolustus, kun käy joka 25. Joulukuuta varkaissa toisen taskulla.
Mutta kai sinun on saatava vapaapäiväsi.
Kunhan tulet sitä varhemmin seuraavana aamuna.
Jouluaaton kunniaksi!
Pannahinen!
Missä olette? Siinä.
Miksi minulle aina käy näin?
Mene pois! Mene pois!
Hullutusta.
Säikytin itse itseni.
Sitä se vain oli.
Sittenkin joutav...
Mitä nyt?
Mitä sinä minusta tahdot?
Paljon.
- Kuka sinä olet? - Kysy, kuka minä olin.
Kuka sinä siis olit?
Eläessäni olin kauppakumppanisi,
Jacob Marley.
Osaatko sinä istua?
- Osaan. - Istu sitten.
Sinä epäilet minua.
Niin epäilenkin.
Miksi et usko aistejasi?
Siksi, että pieni asia vaikuttaa niihin.
Pieni sotku vatsassa saa ne valehtelemaan.
Sinä voit olla sulamaton lihapalanen. Tilkka sinappia.
Juuston murunen. Pala puoliraakaa pottua.
Olet enemmän kurria kuin kummitus, mikä sitten lienetkin.
Armoa! Kauhea aave, miksi piinaat minua?
Maallinen mies, uskotko minuun vai et?
Uskon. Pakko.
Voi! Voi minua raukkaa!
Sinä olet kahleissa. Miksi?
Kannan kahleita, jotka taoin eläessäni.
Tein ne rengas renkaalta, kyynärä kyynärältä.
Tunnetko sen kaavan?
Osaatko kuvitella sen paulan painon ja pituuden, mitä itse kannat?
Se oli yhtä painava ja pitkä jo seitsemän joulua sitten.
Sinun ketjusi on raskas.
Älä kerro enempää.
Sano jotain lohdullista, Jacob.
Ei minulla ole mitään annettavaa.
En voi jäädä.
En saa viipyä missään.
Muista, että eläessäni ei henkeni käynyt konttorimme ulkopuolella,
ei pyrkinyt ulkopuolelle rahapuotimme ahtaiden seinien.
Nyt on edessäni loputon matka.
Seitsemän vuotta vainaa ja kävellyt koko ajan?
Koko ajan. Ei lepoa eikä rauhaa.
Olet mahtanut kulkea seitsemässä vuodessa pitkän matkan.
Olin sokea. Sokea! En nähnyt omaa elämääni.
Tuhlasin ja väärinkäytin. Voi, voi minua raukkaa!
Mutta hoidit aina hyvin asiasi.
Asiani!
Lhmiskunta oli minun asiani.
Yhteinen hyvä oli minun asiani.
Armeliaisuus, sääli ja hyvä tahto olivat kaikki...
Kuuntele! Aikani on lähes täysi.
Kyllä. Mutta ethän ole minulle ankara, Jacob.
Tulin varoittamaan sinua,
että sinulla on vielä mahdollisuus ja toivo välttää kohtaloni.
Teen sinulle palveluksen, Ebenezer.
Olitkin aina hyvä ystävä. Kiitos siitä.
Kolme henkeä saapuu piinaamaan sinua.
Siinäkö on mahdollisuus ja toivo?
- Mieluummin ei. - Odota sitä ensimmäistä -
huomenna, kun kello lyö yksi.
Eivätkö ne voisi tulla yhtä aikaa, niin pääsisin siitä?
Odota toista seuraavana yönä samaan aikaan.
Ja kolmatta sitä seuraavana,
kun kello kahdentoista viimeinen lyönti -
on lakannut väräjämästä.
Et tule enää näkemään minua.
Olen pahoillani.
Voisinpa auttaa sinua.
Oletko sinä se henki, jonka tulo ennustettiin minulle?
Olen.
Voisitko laittaa lakin päähäsi?
Niinkö pian sammuttaisit maallisilla käsilläsi -
tuomani valon?
Ei, ei! Ei, ei! Pyydän anteeksi.
En tarkoittanut sillä mitään. En halunnut loukata.
Ajattelin vain...
Kuka ja mikä olet?
Olen menneen joulun henki.
Ammoinko menneen?
Sinun entisten joulujesi.
Nouse.
Ja kulje kanssani.
Olen kuolevainen ja saatan pudota.
Salli minun koskettaa sinua tästä,
niin kestät monin verroin enemmän.
Taivaan vallat.
Vartuin näillä paikoilla.
Elin täällä poikasena.
Huulesi vapisee.
Ja mikä tuo on?
- Poskellasi? - Ei mitään.
Jotain meni silmään.
Muistatko tien?
Muistan?
Osaisin kulkea sen silmät sidottuna.
Nämä ovat vain olleitten varjoja.
Ne eivät tiedä meistä.
Tunsin heidät.
Tunsin heistä jokaisen.
He olivat koulutovereitani.
Jatketaan matkaa.
Tämä...
Tämä oli kouluni.
Tämä ei ole aivan tyhjä.
Yksinäinen lapsi,
ystäviensä hyljeksimä,
on jäänyt tänne.
Tiedän.
Poika parka.
Voi poika raukkaa.
Katsotaan... vielä toista joulua.
Ebenezer!
Oma kallis veljeni! Tulin noutamaan sinut kotiin.
- Kotiinko, pikku Fan? - Niin, kotiin.
Isä on paljon mukavampi kuin ennen.
Hän puhui yhtenä iltana minulle lempeästi.
Rohkenin pyytää, että saisit tulla kotiin.
Ja isä suostui.
Ja lähetti minut vaunuilla hakemaan sinua.
Saamme viettää koko joulun yhdessä.
Ja vietämme iloisinta aikaa koko maailmassa.
Onpa sinusta tullut aikuinen, pikku Fan.
- Hänellä oli lämmin sydän. - Hän kuoli vaimona.
Ja sai tietääkseni...
...lapsia.
Kyllä, yhden lapsen.
Totta.
- Sisarenpoikasi. - Niin.
Tunnetko tämän paikan?
Tunnenko? Olin täällä oppipoikana.
Sehän on vanha Fezziwig.
Jumala häntä siunatkoon! Fezziwig ilmielävänä.
Ebenezer, tulehan nyt.
Dick! Ala tulla! Kello on kuusi.
He tulevat pian.
Dick Wilkins. Varjelkoon. Siinä hän on, Dick Wilkins.
Hän piti minusta kovasti.
Hoi, pojat. Ei enää töitä tänään. On jouluaatto.
Hurraa!
Dick, Ebenezer, raivataan täällä.
Tarvitaan paljon tilaa. Kosolti tilaa.
Maestro!
Sallitteko?
Hyvä! Hyvä!
Ja nyt, viulisti, olkaapa hyvä.
Tanssin nimi on Sir Roger de Coverley!
Saanko luvan?
Ebenezer, sinun vuorosi.
- Palvot jotain muuta kuin minua. - Jotain muutako? Mitä?
Kultaa.
Mikään ei kauhistuta minua enempää,
kuin joutua elämään köyhyydessä.
Saanko kysyä, miksi tuomiset niin ankarasti -
rehellisen omaisuuden tavoittelun?
Pelkäät maailmaa liikaa, Ebenezer.
- Olet muuttunut. - Muuttunut?
Ehkä viisastunut, mutta en muuttunut sinun suhteesi.
Sopimuksemme on vanhentunut.
Se solmittiin, kun olimme molemmat köyhiä ja tyydyimme siihen.
Kun se solmittiin,
- olit eri mies. - Olin poika!
Vapautan sinut, Ebenezer.
Olenko pyytänyt vapautta?
- Et sanoilla. - Millä sitten?
Olet muuttunut.
Mielenlaatusi on muuttunut.
Se, mikä teki rakkauteni jonkin arvoiseksi silmissäsi.
Kerrohan, Ebenezer. Jos emme olisi lupautuneet toisillemme,
kosisitko minua nyt?
Et.
Niinkö ajattelet?
Ajattelisin mielelläni toisin, jos voisin.
Jos olisit nyt vapaa, niin ottaisitko tytön ilman myötäjäisiä?
Vanhempiensa kuoltua rutiköyhäksi jääneen?
Sinä, joka mittaat kaiken voitossa.
Päästän sinut vapaaksi.
Ole onnellinen valitsemassasi elämässä.
Henki, vie minut pois täältä.
Minähän sanoin, että nämä ovat menneisyyden varjoja.
Ne ovat, mitä ovat. Älä minua syytä.
Vie minut pois. En kestä tätä.
Anna minun olla. Palataan kotiin.
Lakkaa piinaamasta minua!
Pahus!
Sisään, Scrooge!
Käy sisään ja tutustu minuun paremmin.
Olen nykyisen joulun henki.
Katso minua!
Etkö ole ennen nähnyt kaltaisiani?
En ikinä.
Etkö ole kulkenut vanhempien veljieni kanssa?
Enpä ole tainnut.
Montako veljeä sinulla on?
Yli 1800.
Tarkkaan ottaen 1842.
Sinulla on näköjään tuppi, mutta ei miekkaa.
Toden totta.
Rauha maassa. Lhmisillä hyvä tahto.
Henki, vie minut sinne, minne määrä on.
Tartu kaapuuni.
Mitä tapahtuu? Mitä sinä teet?
- Hyvin omituista. - Todellakin.
Kovin moni kuolevainen ei pääse näkemään maailmaa taivaan vinkkelistä.
Niin.
Onpa kaunista.
LEIPOMO
Nuo köyhät eivät pysty valmistamaan ruokaansa.
Ja silti sinä suljet paikat,
joissa he voisivat lämmittää ruokaa seitsemäntenä päivänä.
Kuuntele, Scrooge.
Maailmassa on eräitä,
jotka väittävät tuntevansa minut ja veljeni -
ja harrastavat pahansuopia ja itsekkäitä tekojaan nimissämme.
Nämä niin sanotut "hengen miehet" -
ovat minulle ja koko suvullemme tuiki tuntemattomia.
Syytä heitä heidän töistään, eikä meitä.
Hyvä on.
Haistatko?
Hanhi paistuu.
Tule.
Tämä köyhän asumus lienee merkityksellinen.
Muuta ei uskollinen konttoristisi 15 shillingin palkallaan saa.
- Äiti! - Isä!
Tulimme leipomon ohi.
Ja haistoimme hanhemme herkullisen tuoksun.
Sulkekaa ovi. Missä viipyy armas isänne?
Ja veljenne. Ja Martha, hän ei myöhästynyt viime joulunakaan.
Täällä hän on. Täältä Martha tulee.
Martha! Odotahan, kun näet herkullisen hanhemme. Se vasta on hieno.
Peter, kipaise hakemaan lintu leipomosta.
Ota lapset mukaasi. Ja palatkaa joutuin.
Siunattu olkoon! Kultaseni, olet myöhässä.
Illalla piti viimeistellä monta työtä ja laittaa aamulla pois.
Ei se mitään. Pääasia, että tulit. Istu takan ääreen lämmittelemään.
Ei. Ei, ei, ei. Isä tulee.
Mene piiloon, Martha. Sinun on mentävä piiloon.
- Kylläpä siellä on kylmä. - Hei, isä. Hei, Timmy.
Missä Marthamme on?
Hän ei tule.
Ei tule? Ei tule joulupäiväksi?
Tässä minä olen, isä!
Menit lankaan.
En kestänyt nähdä sinua pettyneenä. En edes huvin vuoksi.
Onpa ihana nähdä sinua, Marthaseni.
Tulehan, Timmy. Vanukas porisee jo padassa.
Käydäänkö kurkistamassa?
- Miten Pikku-Timmy käyttäytyi? - Oli kuin enkeli. Parempikin.
Hän miettii asioita istuskellessaan paljon yksin,
ja ne vasta kummallisia juttuja ovat.
Hän kertoi kotimatkalla toivoneensa ihmisten nähneen hänet kirkossa,
koska hän on raajarikko.
Heidän olisi mukava muistaa joulupäivänä,
kuka sai rammat kävelemään ja sokeat näkemään.
Minusta hän vahvistuu päivä päivältä.
Vanukas näyttää herkulliselta.
Koko pesula tuoksuu kuin piirakanleipojan puoti.
Henki, kerrohan, kuinka Pikku-Tim...?
Näet tyhjän paikan takan nurkassa.
Ja isännättömän kainalosauvan.
Huolellisesti tallessa.
- Hurraa! - Jouluhanhi!
Tehkää tietä. Otetaan liina pois.
Suurenmoista! Hyvä, Peter.
Enpä ole eläessäni nähnyt komeampaa hanhea.
Se on totisesti kaunis lintu.
Kenties vielä joku joulu -
lapset saavat maistaa kalkkunaa.
Ehkä jonain päivänä, kultaseni.
Malja.
Herra Scroogelle.
Juhlamme maksumiehelle.
Maksumiehellepä hyvinkin. Olisikin täällä.
Saisi kuulla kunniansa -
ja toivottavasti se maistuisi hänelle.
Lapset... On joulupäivä.
Niin onkin. Kuinka voin nostaa maljan -
noin inhottavalle, kitsaalle, kovalle ja tylylle miehelle?
Kuten varsin hyvin tiedät. Paremmin kuin kukaan muu.
Rakkaani, on joulupäivä.
Nostan maljan sinun ja tämän päivän vuoksi, en hänen vuokseen.
Iloista joulua ja onnellista uutta vuotta.
Hän lienee hyvin iloinen ja onnellinen.
Hyvää joulua meille kaikille. Jumalan siunausta.
Jumala siunatkoon meitä kaikkia.
Iloista joulua ja onnellista uutta vuotta.
Kiltti henki, sano että Tim saa elää.
Jos ei tulevaisuus saa näitä varjoja väistymään...
...tuo lapsi kuolee. - Ei, henki. Ei.
Mitä sitten? Kuolkoon vain pois.
Se vähentää liikaväestöä.
- Ajatteletko eläintä? - Kyllä.
- Elävää eläintä? - Kyllä.
- Jotain vastenmielistä eläintä? - Kyllä.
- Villieläintä? - Kyllä.
Hetkinen. Muriseeko se eläin?
Kyllä!
- Ja elää Lontoossa? - Kyllä.
- Hevonen? - Ei.
- Lehmä? - Ei.
- Koira? - Sika?
- Ei. - Aasi?
Kyllä ja ei.
Minä tiedän, kuka se on, Fred! Se on sinun Scrooge-enosi!
Kyllä!
Jouluko joutava? Sanoiko hän todella niin?
Toden totta. Ja uskoo siihen.
En siedä häntä enää laisinkaan.
Minä siedän. Säälin häntä.
Kuka kärsii hänen huonosta tuulestaan? Vain hän itse.
Hän ei halua pitää meistä eikä tule meille syömään,
ja mitä siitä seuraa? Hän jää ilman ateriaa.
- Totta, hän menettää hyvän aterian. - Tismalleen. Erinomaisen aterian.
Aivan.
Onhan hän tarjonnut meille monenmoista huvitusta,
joten malja hänen terveydekseen on paikallaan.
Vaikka se ei kelpaisikaan, niin nostan siitä huolimatta.
Iloista joulua ukolle, missä lieneekään. Scrooge-enolle.
Scrooge-enolle!
Onko hengen elämä noin lyhyt?
Maallinen elämäni on hyvin lyhyt.
Se päättyy tänä iltana.
- Tänä iltana? - Puolenyön aikaan.
Kuuntele. Loppuni lähestyy.
Suo anteeksi,
mutta kaapusi alta pilkottaa jotain kummallista.
Onko se jalka vai kynsi?
Se lienee kynsi, vaikka on siinä vähän lihaakin.
- Katso. - Tiehesi!
- Katso nyt. - Hölmö ukonrahjus.
Katso! Katso!
Tuonne alas!
- Mene pois! - Ovetko ne sinun?
Ne ovat ihmisen lapsia.
Tämä poika on Tietämättömyys.
Tämä tyttö on Puute.
Varo molempia.
Eikö heillä ole mitään turvapaikkaa?
Eikö vankihuoneita ole?
Eikö ole vaivaistaloja?
Olenko tulevan joulun hengen seurassa?
Näytät minulle varjoja siitä,
mikä ei ole tapahtunut, vaan tulee tapahtumaan.
Eikö niin?
Tulevaisuuden haamu, sinua pelkään enemmän kuin mitään näkemääni.
Mutta tiedän, että tahdot minulle hyvää.
Olen valmis kestämään seurasi.
Näytä tietä.
Yö kuluu nopeaan. Aika on minulle kallis.
Näytä tietä, henki.
- Milloin hän kuoli? - Viime yönä, luulisin.
- Tai joskus joulupäivänä. - Luulin, ettei hän kuole koskaan.
Mitä hän teki rahoilleen?
Ei ainakaan jättänyt minulle. Muuta en tiedä.
Tulee halvat hautajaiset.
Enpä tosiaan keksi ketään, joka haluaisi osallistua niihin.
Minä voisin mennä, jos siellä tarjotaan lounasta.
Aivan.
Vastenmielinen veikko.
Näkemiin, hyvät herrat.
Ryhdistäydy, Ebenezer. Sinähän vapiset.
Täältä et minua tavoita.
Jouluvanukasta, epäilemättä.
Olen Lime Streetilla.
Voi ei.
Iloista joulua, Joe.
Ja onnellista uutta vuotta. Käy sisään.
Paina puuta, niin vilkaistaan saalistasi.
Siinä.
Mitkäs nämä ovat, rouva Dilber?
Rouva Dilber?
Uutimet.
Otitko ne, kun ukko vielä makasi siinä?
Otin.
Ja miksikäs en?
Jokainenhan on oman onnensa seppä.
En kiellä kättäni tarttumasta tilaisuuteen, kun sellainen tulee.
Älä sotke peittoihin rasvaa.
- Ovatko ne hänen? - Kenen muunkaan?
Hän tuskin palelee nyt, vaikka onkin ilman peittoa.
Ei kai hän kuollut mihinkään tarttuvaan.
Se on turha pelko.
En ole häneen niin ihastunut, että olisin viipynyt pidempään.
Voit tutkailla paitaa, niin että silmiä pakottaa,
etkä silti löydä reiän reikää.
- Se oli hänen parhaansa. - Rouva Dilber!
Olisi muuten mennyt hukkaan.
- Saat potkut! Potkut! - Miten niin "hukkaan"?
Joku oli niin typerä, että puki sen vainajan ylle.
Mutta minä riisuin sen.
Se oli sen lorun loppu.
Hän pelotteli kaikki tiehensä eläessään.
Nyt hyödymme hänen kuolemastaan.
Jos hänellä olisi ollut joku pitämässä huolta kuolinvuoteellaan,
eikä olisi joutunut ypöyksin vetämään viimeistä henkäystään,
niin meillä ei olisi nyt mitään myytävää.
Henki, minä ymmärrän!
Tämä onneton mies, joka kuoli yksinäisenä,
voisin olla minä.
Elämäni on menossa siihen suuntaan.
Auta armias! Mikä tämä on?
Tämä on kammottava paikka.
Kun lähden täältä, olen läksyni oppinut. Usko pois. Mennään.
Ymmärrän. Tekisin sen, jos voisin. Mutta en kykene.
Jos on joku, jota tämän miehen kuolema liikutti,
näytä hänet minulle. Minä pyydän.
- Olemmeko puilla paljailla? - Vielä on toivoa.
Toivoa? Vain jos hän heltyy.
Hän ei enää kykene siihen.
Hän on kuollut.
Kuollut?
Kenelle velkamme siirretään?
En tiedä, mutta ehdimme hankkia rahat.
Ja jos ei ole, niin tuskin uusi velkojamme on yhtä armoton.
Tänä yönä saamme nukkua kevein sydämin, armaani.
Näytä paikka, jossa hellyys liittyy kuolemaan,
tai tämä huone jää ikuisesti piinaamaan minua.
On jo myöhä.
Isäsi olisi pitänyt tulla jo.
Hänen kävelyvauhtinsa on hidastunut.
Hän tapasi -
kävellä aina rivakasti Pikku-Tim harteillaan.
Mutta poika oli kevyt... kantaa.
Ja isänne rakasti häntä niin.
- Isä. - Kävitkö siis tänään?
Kyllä, kultaseni.
Olisittepa tekin päässeet.
Olisi ollut hyvä nähdä, miten vihreä se paikka on.
Näette sen vielä monesti.
Ja lupasin hänelle käydä siellä joka sunnuntai.
Minun pikku poikani.
Pikku poikani.
Isä, älä sure. Isä-kiltti.
Ei tässä mitään hätää ole.
Kukaan meistä ei ikinä unohda Pikku-Tim raukkaa.
- Ei, isä. - Ei ikinä.
Kiitos.
Kiitos, rakkaat.
Bob...
Haamu. Aavistelen, että eromme aika on käsillä.
Kerrohan...
Kuka oli se näkemämme vainaja?
Henki!
Ennen kuin lähestyn osoittamaasi kiveä,
vastaa yhteen kysymykseen.
Ovatko nämä varjoja siitä, mitä tulee,
vai siitä, mitä voi tulla?
Elämän polku enteilee tietynlaista loppua.
Mutta jos polulta poikkeaa, loppu muuttuu. Eikö niin?
Ei. Ei!
Olinko minä se mies, joka makasi sängyssä?
S YNT. 7. HELMIKUUTA, 1786
Ei. Henki, kuuntele minua.
En ole enää se sama mies!
Miksi näytät tämän, jos minulla ei ole toivoa?
KUOLI 25
Henki!
Sano, että voin muuttaa näyttämäsi varjot.
Muuttaa ne muuttamalla elämäni.
KUOLI 25. JOULUKUUTA
Ei, henki! Ei! Ei, henki!
Hyvä henki, auta minua!
Henki!
Auta minua, henki.
Auta, henki.
Kunnioitan joulua koko sydämestäni ja vietän sitä ympäri vuoden.
En unohda menneen, nykyisen enkä tulevan oppeja.
Kiltti henki,
sano, että voin pyyhkiä pois kirjoituksen tuosta kivestä.
Yhä täällä?
Ne ovat yhä täällä.
Olen yhä täällä.
Minä olen yhä täällä!
En tiedä, mitä tehdä.
Olo on höyhenenkevyt, olen iloinen kuin poikanen.
Tuon naurun olen kuullut.
Hei, mikä päivä tänään on?
- Mikä päivä tänään on, ystävä hyvä? - Tänäänkö? No, joulupäivä.
Onko joulupäivä? En kadottanutkaan sitä.
Henget tekivät kaiken yhtenä yönä.
Ne pystyvät mihin vain. Niinpä tietenkin. Tietenkin pystyvät.
Hei, poika hyvä. Tiedätkö lintukauppiaan tuossa kulmalla?
- Tottahan toki. - Viisas poika.
Tiedätkö, onko siellä riippunut palkintokalkkuna jo myyty?
Ei se pieni, vaan se suuri.
- Se minun kokoiseniko? - Hauska veijari.
- Niin, poikaseni. - Siellä se riippuu.
Riippuuko? Mene sitten ostamaan se!
- Mitä tyhjiä! - Ei, olen tosissani.
Kipaise ostamassa se ja tuo tänne, niin saat shillingin.
Jos tulet viidessä minuutissa, saat puoli kruunua.
Lähetän sen Bob Cratchitille. Hän ei saa tietää, kuka sen lähetti.
Se on kaksi kertaa Pikku-Timin kokoinen.
Rouva Dilber.
Iloista joulua!
Herran tähden!
Hän on seonnut päästään.
Rakas rouva Dilber,
olette ihanin olento, jonka olen kuunaan nähnyt.
Tanssatkaa kanssani, rouva Dilber. Tanssatkaa!
Olette järjiltänne, herra Scrooge. Näpit irti!
Hän on aivan sekaisin. Apua!
Hurmaava nainen.
Apua!
Rakastan tuota loppuikäni.
Siinä vasta rehelliset kasvot.
Hei, tässä on se lintu.
Hei! Hupsis!
Mitä kuuluu? Iloista joulua.
Eihän tätä jaksa kantaa Camden Towniin. Ottakaa vaunut.
Matkaan, hyvä herra!
Tässä sitä ollaan! Näin sitä mennään!
Mennään eikä meinata.
Nauttikaa elämästä. Haudassa saa maata!
ÄIkää antako vain matojen pitää hauskaa.
Iloista joulua.
Hyvää huomenta. Oikein hyvää joulua.
- Samoin teille. - Hyviä pyhiä!
Ja iloista joulua sinulle.
- "Siunausta teille, herra". - Kiitokset.
Jouluja.
Mitä kuuluu, hyvä herra? Toivottavasti eilen onnisti.
Iloista joulua.
Herra Scrooge?
Kyllä. Se on nimeni, ja pelkäänpä, ettei se ole teille mieluisa.
Sallikaa minun pyytää anteeksi.
Ja voisitteko olla hyvä...
Sus siunatkoon!
- Herra Scrooge, oletteko tosissanne? - Eikä penniäkään vähempää.
Siinä on mukana koko joukko rästejä.
Hyvä herra, en tiedä mitä sanoa moiseen.
ÄIkää sanoko mitään. Olen sen velkaa.
Suurkiitokset ja Jumalan siunausta.
- Onko isäntänne kotona? - Kyllä, herra.
Olen... hänen enonsa.
- Muriseeko se eläin? - Kyllä!
- Ja asuu Lontoossa? - Kyllä.
- Hevonen? - Ei.
- Lehmä? - Ei.
Koira?
- Sika? - Ei.
Aasi?
Kyllä ja ei.
- Minä tiedän, mikä se on! - Mikä?
Se on sinun...
Scrooge-eno?
Hyvä tavaton.
Saavuin aterialle...
...jos huolitte.
Totta kai, eno! Tervetuloa!
Iloista joulua! Tässä on enoni, Ebenezer.
Pankaa tämä kiertämään.
Hyvää ruokahalua.
Ensi vuonna syödäänkin meillä.
Ehdottomasti.
Eikä silloin kitsastella. Mitään ei voi viedä mukanaan.
Ei tosiaankaan.
Täydet 16 minuuttia myöhässä.
Mitä tarkoitat saapumalla tähän aikaan päivästä?
Olen pahoillani. Olen hieman myöhässä.
Niin todellakin olet.
Tule tänne.
Joulu on vain kerran vuodessa.
Tämä ei tule toistumaan. Minulla oli eilen hauskaa.
Minä sanon jotain, herra Cratchit.
En aio enää kärsiä tällaista.
Ja sen vuoksi...
Aion korottaa sinun palkkaasi.
Iloista joulua, Bob.
Iloisempaa joulua, Bob-kuomaseni,
kuin olen tarjonnut sinulle vuosiin.
Korotan palkkaasi ja teen kaikkeni auttaaksesi perhettäsi.
Jutellaan asioista -
iltapäivällä joulupunssin äärellä.
Mutta ensiksi sytytetään tulet.
Kipaise ostamassa -
lisää hiiliä ennen kuin panet pistettäkään i: N päälle, Bob Cratchit.
Alahan laputtaa.
Jotta päästään ottamaan ryyppyjä.
Hus-hus, Bob!
Kyllä. Heti paikalla, herra.
Ja Scrooge oli enemmän kuin sanansa mittainen.
Hän teki kaiken lupaamansa ja enemmänkin.
Ja Pikku-Timille, joka parani, Scrooge oli kuin toinen isä.
Hänestä tuli hyvä ystävä, hyvä isäntä -
ja yksi kaupungin parhaista asukkaista.
Hänestä sanottiin, että hän se vasta osasi viettää joulua.
Ja niin, kuten Pikku-Tim sanoi...
Jumala siunatkoon meitä jokaista!
SLUT